Bušte kladivem,
drobte hlíny lem!
Má-li zvon se naroditi,
jest nám kadlub rozbořiti.
Smíť formu rozbít mistr leda,
v čas pravý, rukou zkušenou;
však hrůza domu — třikrát běda —
kde kovy samy vyženou.
Tu povodeň ta, slepě vzteklá,
se hromem valí z puklých stěn,
jak rozdávený jícen pekla,
vše požár uchvacuje v plen!
Kde řádí síla bez rozumu,
tam nedaří se výtvor umu,
kde sám se vymaňuje lid,
tam nerozkvete blahobyt.
Ó běda, kde se v tichém městě
troud nahromadil bez ruchu,
lid okovy své sápe chřestě,
sám řádí v hrozném výbuchu.
Tu vzpoura stane před provazem
a rve jím, že zvon zaskučí
a, maje mír jen pěti na zem,
sám vzpouře heslo zahučí:
Volnost a rovnost — řvou a troubí;
tu klidný občan zdvihá zbroj,
an po ulici, ve podloubí
se divě honí vrahů roj.
Tu v hyeny se mění ženy,
Stránka:Karel Dostál-Lutinov - Duch Německa - 1917.djvu/22
Tato stránka byla ověřena
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Karel_Dost%C3%A1l-Lutinov_-_Duch_N%C4%9Bmecka_-_1917.djvu/page22-1024px-Karel_Dost%C3%A1l-Lutinov_-_Duch_N%C4%9Bmecka_-_1917.djvu.jpg)